Efter romanen "Thérèse" av François Mauriac
Sätt på er koftorna igen! Det är iskallt i huset!
- Ni blir sjuka! Ta på er! - Vi är törstiga.
Högre. Hon hör inte. - Vi är törstiga!
Drick när ni har svalnat. Thérèse, säg det.
Blir du förkyld, lär din far inte vilja att du tillbringar lovet här.
- Ska jag läsa för dig? - Nej, det är tråkigt!
L'ESPÉRANCE SOMMAREN 1922
Ligg still. Det är för varmt!
- Kommer du tillbaka i morgon? - Inte varje dag. Då ledsnar vi.
Och i morgon kommer min bror från Paris.
- Thérèse! Middagen är klar! - Jag säger hej då till Anne.
Vet du vad alla säger? Om några år ska du gifta dig med min bror.
APRIL 1928
Akta ormbunkarna. Det har inte regnat på länge.
- Ser ni fållan där borta? - La Bienvenue?
Från la Bienvenue till l'Espérance har vi 2 000 hektar tallskog.
Min styvfar har 500 och min mor 1 500.
Och mellan la Bienvenue och Argelouse ligger min, Larroques.
4 500 hektar tallskog när vi är gifta, madame Bernard Desqueyroux.
Ja. Snart.
Bernard, jag gifter mig också för skogens skull.
- Tycker ni att det är fel? - Inte alls.
Far säger att jag har det i blodet-
- men ni är också förälskad i min skog. Det är inget konstigt med det.
- Ert vackra huvud är fullt av idéer. - Tokiga idéer?
Några av dem, som hos alla.
Då får ni ta ur mig dem.
Jag känner att jag hör hemma i er famn. Jag längtar så.
- Släkten Azevedo. - Vackert! Han sjunger fint.
Sonen har visst lungsot. Systern dog av det. Det går nog i släkten.
- "Azevedo" är väl portugisiskt? - Ja, kanske det.
Alla gånger att de är judar...
Du går väl inte för långt med Thérèse?
- Lek inte med henne. - Jag ska gifta mig med henne!
- Får jag äta nåt? - Så här dags?
Ja, jag är hungrig. Jag ber Balionte laga en omelett. - Balionte!
Balionte!
Hon är rak och har familjekänsla, men tänker för mycket.
Och så röker hon som en borstbindare.
Fadern är envis, som alla radikaler. Han tänker verkligen fel!
Modern var troende, men Thérèse var så ung när hon dog.
- Hon är bestämd som sin far. - Han har inflytande.
Han har en framtid inom politiken-
- men tänk att din blivande fru är rikare än vi!
- Din man spenderar för mycket. - Du förstör aptiten!
- Jag? Inte då! - Ska vi gå?
- Ses vi till middagen? - Nej, din man retar mig. - Hundar!
Fin utstyrsel, Mlle Anne! - God dag, blivande svärson. Det låter bra.
- Detsamma, blivande svärfar. - Vart ska ni?
Med gevär och hundar? Vad tror ni?
Apport!
Släpp!
Vad fin! Ska vi ge den till Thérèse?
- Gör det. - Vill du inte träffa din fästmö?
Vi ses nästan dagligen. Jag stannar här. Ringduvorna kommer i morgon.
- De första? - Ja.
- Är det satin? - Sidensatin.
- Vad elegant! - Ja, men jag är tveksam...
Bröllop handlar om tradition. Muslin duger. Det åskar!
Du stannar här. Slutdiskuterat!
- Vad är det? - Anne sover över här.
Stackare! Det är inget. Det är bara åskan.
- Är du inte rädd? - För vad?
Om en månad, när du har gift dig med Bernard...
- Att sova med din bror varje natt? - Ja.
- Skrämmer det dig inte? - Nej, jag tänker aldrig på det.
- Du ljuger! - Nej, jag lovar. Aldrig.
- Vissa gillar det, men andra... - Ja, folk tycker olika.
- Jag skulle nog inte gilla det. - Vad vet du om det?
Har du provat?
Vissa i klosterskolan gör det på sig själva, på natten.
- Det är en synd. - En angenäm synd, kanske.
- Frågade du inte? - Nej. Sluta driva med mig.
Jag tänker för mycket.
Det är det som skrämmer mig, inte att ligga med Bernard.
När jag är gift faller allt på plats.
Jag vet inte hur, men det kommer i alla fall att falla på plats.
Äktenskapet blir min räddning, Annette. Då slipper jag grubbla.
Jag vill bara få frid.
- Jag väljer friden. - Frid är helt ointressant.
I romaner är kärlek inte frid, utan extas.
Hänförelse... Hänryckthet.
Du är min lillasyster.
Min lilla väninna.
Du sa att hon var söt.
Hej, Thérèse.
Bernard! Bernard!
PÅ HOTELL I BADEN-BADEN MAJ 1928
"Älskade Anne, vi bor på Schwarzwalds flottaste hotell"-
- "där dina föräldrar var på smekmånad."
"Det var kanske då du blev till?"
"Jag kallas 'madame'. 'Desqueyroux' kan de inte uttala."
Du skulle se det i sol...
"Vi förlorar pengar på kasino, äter kål och korv"-
- "och dricker mineralvatten."
Kom igen!
Kom hit! Kom hit! Så ja.
"Jag gillar inte att skriva."
"Men jag har ju lovat, så jag tvingar mig för att jag älskar dig."
"Jag saknar dig. Jag har träffat en underbar man!"
"Om du visste vad jag är lycklig!"
"Minns du båten Azevedo köpte åt sonen?"
- God dag! - God dag.
- Jag är Jean Azevedo från Valméja. - Jag vet.
Hjälper ni mig?
Thérèse!
Thérèse.
Herregud! Känner du hur det slår?
- Tur det! Vad händer? - Jag vet inte.
Jag blev yr och höll på att svimma.
Otäckt! Det är kanske maten?
Läser du fortfarande det där brevet?
"Nu har jag också fått uppleva det."
"Jag har också en man i mitt liv."
"Du upplever väl samma lycka med din man?"
"M. Desqueyroux. Personligt." Från din mor...
Blir du sur för det?
Nej, det här är intressantare: Tre brev från din syster.
- Hon som inte gillar att skriva. - Här - ditt personliga brev.
Anne förnekar sig inte! Hon är förälskad i Azevedos tbc-sjuke son!
Det verkar vara allvar. Hon vill gifta sig så fort hon blir myndig.
Hör här:
"Din syster har blivit galen. Tänk om Deguilhem får veta nåt och backar!"
Tänk bara... Öppna breven, fort! Krångla inte nu, Thérèse!
- Öppna nu! Vad väntar du på? - Att du ska gå.
Hör åtminstone på vad mor skriver: "Jag räknar med Thérèse."
"Bara hon kan tala Anne till rätta."
Du är vår räddning, älskling.
Det är inget att skratta åt. Det är en katastrof-
- om Anne inte gifter sig med Deguilhem.
Azevedo är rikare. De gör Saint-Émilion-vin, äger mark...
- Judar! - En gammal Bordeauxsläkt.
Ja, ja... Du säger emot för sakens skull.
Det gör inget. Jag får vänja mig. Anne med en Azevedo... En tbc-sjuk...
Vad dog din far och farfar av? Och mamma? Har du tänkt på det?
Vi får också tbc och syfilis.
Nu går du för långt. Det är inte ens roligt.
- Röker du nu igen? - Vi sopar jämt allt under mattan.
- Tur att tjänstefolket upplyser en... - Jag lyssnar inte.
Det är bara att vänta tills du är klar. Jag vet att det roar dig.
Men du ska veta att såna skämt inte går hem där hemma.
Thérèse, har du nåt emot att åka hem tidigare?
Vi åker hem när du vill, Bernard.
"Mina föräldrar håller mig inlåst, men jag är beredd att vänta."
"Inget ska få hindra Jean och mig från att träffas."
M. Hermann, ordnar ni två biljetter i 2:a klass till Bordeaux i morgon?
"Du visade mig platsen."
"Det var du som valde platsen för min lycka."
"Jag får inte träffa Jean. Jag är inlåst."
"De tror att du ska tala mig till rätta."
"Jag vet att du är på min sida. Skynda dig hem så ska jag förklara."
"Jag är lycklig och lider. Jag lider gärna för Jeans skull."
"Han lider också, skriver han. Skriv fort och säg vad du tycker om Jean."
"Tycker du också att han är vackrast i världen?"
Jag har tur som har en hustru som du.
Det som händer med Anne är oroande, men jag är samtidigt väldigt stolt.
Min familj litar på att min fru räddar situationen.
Då ska vi se...
De har Rhenvin. Det har jag aldrig druckit. Det är inte billigt...
Det är överskattat. Det går inte upp mot Bordeaux.
En vän brukar säga: "Inte illa, men jag föredrar vin."
- Är du där? - Ja, det är klart.
Det verkar inte så.
- Vad tänker du på? - Jag tänkte på...
...att jag också är lycklig med min man.
Ja, vi har det bra tillsammans. Det ska bli skönt att få komma hem igen.
- Ska du inte äta upp din efterrätt? - Nej.
Hur är det fatt, min älskling? Är det värmen?
- Mår du illa? Redan? - Nej, jag väntar inte barn, Bernard.
Jag tänkte på Annes äventyr och så tänker jag på familjen.
På familjen - framför allt.
"Jag skulle lämna allt för Jean Azevedos skull."
"Vi hejdar oss vid sista smekningen för att han vill det - inte jag."
"Han står emot. Jag vill gå längre."
"Han är stolt över att kunna stå emot där andra obehärskat ger efter."
JULI 1928
Nej, jag har ingen post till er, Mlle Anne.
Tack, min vän.
- Två brev från M. Azevedo! - Nu igen?!
Brevbäraren gav mig dem villigt.
- Brevbäraren kan skvallra. - Nej, vi vet för mycket om honom.
- Lite vin, mor? - Tack. - Servera M. Larroque.
- Lite soppa, M. Larroque? - Jag äter aldrig soppa.
Lite soppa, Mlle Anne?
- Ursäkta. - Säg mig, käre vän...
Ska er mirakulöse M. Briand bli en skicklig ledare en dag?
Briand sluter fred och försonas med Tyskland.
Vi talar om nåt annat. Parentis skog, som vi köpt tack vare er.
Snart äger våra familjer 1/6 av departementet.
Bravo! Vi delar inte åsikt, men våra egendomar är som gjorda för varandra.
Livet är inte värt att leva om man inte äger mark. Skål för demokratin!
Det här är en familjemiddag, pappa. Jag föredrar när vi är osams.
- Nej, tack. - Ansträng dig lite, Anne.
Nu anstränger vi oss...
Vart ska du?
- Vart ska du? - Låt henne vara.
Åk till Biarritz med dina föräldrar så att de lugnar sig.
Under tiden pratar jag med Jean Azevedo och förklarar situationen.
Att du är inlåst och att du älskar honom, men att ni måste ha tålamod.
- Jag kan inte resa bort. - Du får ju inte träffa honom!
Nej, men jag vet att han är i närheten.
Du har inte ens fått nåt brev. Är det inte konstigt att han inte skriver?
- Jo, jag förstår inte... - Han ska ju också resa bort.
Om en månad väntar studierna i Paris.
Vad är det för speciellt med Jean Azevedo?
Du kan inte förstå... Det går inte att förklara.
Inget skulle undgå mig om jag verkligen älskade en man.
- Pratar du med Jean om jag åker? - Ja, sa jag ju.
Ger du honom mina brev? Skriver du och berättar?
- Ja, det ska jag göra. - Lovar du?
Du älskar mig, åtminstone.
- Kände jag inte nåt i din mage? - Jo.
Det har rört på sig i några dagar.
Thérèse ska be pojken låta henne vara. Vi kan lita på min hustru.
Hej då, min gosse.
Lita på mig, gumman. Allt kommer att ordna sig.
Trevlig resa! Förnuftigt av dig.
Vem pratar du med?
OKTOBER 1928
- Fötterna domnar. - Redan i fjärde månaden...
Kvinnor får lida för männens skull. Du kommer att bli trött och sliten.
Vad vet mademoiselle Clara om det?
Där är den ju! Jag har letat efter den överallt.
Upp och gå! Det måste gravida. - Hon äter väl?
- Ja, hon äter. - Ta på dig tofflorna.
- Hur mår du, älskling? - Jag mår bra.
Så bra. Vill du att jag stannar hos dig en stund?
Vad tar det åt er, hundar?! Lugna ner er!
- De är så rastlösa! - Du också. Gå! Duvorna väntar inte!
Kom nu, hundar!
Har du sett vilka skönheter! Vi fångade dem med nät.
- Ett halvdussin! Trinda och fina! - Här.
- Tack. - Ta bort dem!
Du kommer nog att låta dig väl smaka.
"30 oktober, Sankt Wilfrid." Vi är väl inte tyska?!
Det är den 30 oktober, Thérèse.
Månaden är slut och mor väntar på nyheter.
Snart åker han till Paris. Du har inte pratat med honom.
- "Han?" Jean Azevedo? - Ja, just det.
Han heter faktiskt Jean Azevedo.
Känner du hur det slår? Är det normalt?
Inte vet jag vad du känner, Bernard.
Bara för att din far dog av kärlkramp...
Sluta sjåpa dig. Det är omöjligt i din ålder.
- Är du verkligen rädd för att dö? - Ja, det är klart.
Jaså?
- Vill du ha valeriana? - Ja, tack.
- Tack. - Ingen orsak.
Du borde kanske åka till Bordeaux och besöka Berthier?
- Tror du att det är allvarligt? - Åk till Bordeaux.
- Ursäkta. - Ingen fara. Stig på.
- Varsågod och sitt. - Tack, men jag står helst.
- Jean Azevedo? - Mme Desqueyroux?
Thérèse, Annes svägerska? Angenämt.
Anne har talat mycket om er.
- Skulle jag gifta mig? - Anne är galen i er.
Anne är en härlig ung flicka, men det var aldrig aktuellt med giftermål.
- Är det förbjudet att leka lite? - Anne är som min syster.
Hon lekte inte. Det var inte bara en flirt.
Jag vet att ni inte blir chockerad...
- Det vet jag ju inte... - Ni är inte som andra här i trakten.
Hon sa det. Hon sa att man kan prata med er om betydelsefulla saker.
Anne fick säkert uppleva sitt livs passion med mig.
- Vad vet ni om det? - Jag vet det. Det vet ni också.
Ni vet vad jag pratar om: det liv som väntar Anne.
Det liv som väntar alla kvinnor här i trakten.
Ett dystert småstadsliv.
Städat, konventionellt och stelt.
- Vi är för unga för att binda oss. - Jägare!
- De hittar oss inte. - Varför inte?
För att jag måste ge mig i väg.
Har ni läst "Jordisk föda"?
Nathanaël: "Varje känsla är fullhet."
"Påverkas du inte av det du äter är du inte hungrig."
"Hellre en patetisk existens än lugn och ro."
Det är klart att ni har läst den. Åtrå, njutning...
Gide beskriver det bra och söker Gud.
- Det är bekvämt att tro. - Nej, det är mer komplicerat än så.
Renhet är också vackert. Jag minns inte att jag har varit ren.
Nu blev ni ändå chockad. Erkänn.
Nej, förvånad. Jag är inte van att tala om känslor.
- Vad talar ni om hemma? - Vädret, jakt, senaste skvallret.
Eller så undviker vi ämnet. Det är vi bra på.
Står ni ut med det? En kvinna som ni?
Då så... Adjö då, madame Desqueyroux.
Och Anne? Vi har ju inte pratat om hur vi ska göra med Anne.
Ni kan väl skriva till henne och göra slut?
Ett ömt brev, där ni samtidigt gör slut?
- Det är inget fel på mig! - Du gör mig illa.
Förlåt. Enligt Berthier har jag lite blodbrist. Blodbrist! Har du hört!
Han vill behandla mig med arsenik. Balion får gå till apoteket.
- Jag måste få aptit! - Jag har talat med Azevedo.
Bravo! Ett brev blir perfekt!
- Gick han med på det utan problem? - Ja, han ville ändå inte gifta sig.
Hallå där!
Trodde du på det? Du är allt bra naiv, älskling.
En Azevedo gifter sig inte med en La Trave! Det går bara inte.
De är smarta. De riskerar inte att förlora nåt.
- Utsökt soppa! - Det tjänar inget till att skrika.
Se på henne och artikulera.
Er soppa är utsökt.
Då ska jag laga den igen.
- Hur är han annars? - Vem då?
Jean Azevedo, som inte vill ha min syster.
Han är en ung man.
- Du äter inte. Ät för två! - Det sköter du.
Det är sant. Jag har återfått aptiten.
Så fort jag hade träffat Berthier mådde jag bättre. Otroligt!
"Min lilla Anne, snart är jag bara ett trevligt minne."
"Vi måste nu se till att skapa oss en plats här i livet. Hälsningar..."
Nej, "hälsningar" blir för kyligt.
"Jean." Jag avslutar med bara "Jean", det blir bättre.
Jag postar det på vägen hem, så går det i väg i morgon bitti.
Vad tycks?
Jag tycker...
...att det låter hemskt!
- Om jag var Anne... - Men det är ni inte.
Anne är en enkel liten själ. Hon blir snart kuvad.
Och det kommer hon att vara nöjd med, jag lovar.
En, två, tre, fyra... Och en till för säkerhets skull.
Det är bra för hälsan.
"Jag far till Paris i kväll. Det blir tomt utan samtal och promenader."
"Vi ses om ett år. Då har ni säkert frigjort er."
"Ni gav er av p.g.a. tystnaden."
"Tystnaden i Argelouse passar inte parisare."
"Utan er går jag in i en evig tunnel."
"Ett land utan varken vägar eller stigar."
"Ni svarade inte på mitt förra brev. Är landsortskvinnan inte värd det?"
"En havande kvinna är inget vackert minne..."
Vad gör du?
- Skriver du? - Jag kommer.
- Du lägger dig för sent. - Jag kan ändå inte sova.
- Är det på grund av barnet? - Förmodligen.
- Vi ses strax. - God natt, Bernard.
"Ni tyckte väl att jag var tråkig. En dumbom"-
- "som inte är sig själv p.g.a. falska omständigheter och attityder."
"Jag beställde böckerna ni tyckte om. Jag begrep inget. Ni ser, en dumbom."
- Var är Jean? - Har du gått hit från Saint-Clair?!
Var är han?
- Han har åkt. - Jag tror dig inte.
Det var inte hans ord i brevet. Jag känner honom!
Du dikterade dem! Du förrådde mig för att rädda mig!
Du blev snabbt en i familjen! Du är värre än min mor!
Hon låtsas inte vara frigjord eller självständig! Du äcklar mig!
- Vart ska du? - Till Valméja.
- Jag väntar hos honom. - Han är i Paris!
- Du ljuger! - Vänta, Anne!
Sluta!
Plats! Plats, sa jag!
Låt mig vara! Rör mig inte!
Jag åker till Paris. Jag ska hitta honom.
Vad gör du här?! Nu räcker det! - Släpp henne!
- Försiktigt! Hon har gjort sig illa. - Lägg dig!
Vet du vad man gör med hyndor som rymmer? Man låser in dem!
- Jag är inte rädd för dig! - Tyst!
- Se vad din man gör! Såna är de! - Tyst! Upp med dig! Upp, sa jag!
Upp med dig!
- Ska du inte ta din promenad? - Jo.
Det är bra för barnet.
Det är inte barnet som går, utan jag.
- Ska jag följa med? - Det behövs inte, tack.
"Min man behandlar mig som en ömtålig vas."
"Bara det jag bär i mitt sköte är viktigt för honom."
"Det känns som om jag inte existerar längre."
En, två, tre, fyra.
DECEMBER 1928
"För min skull och för barnets som jag väntar"-
- "ska jag föda hos mina svärföräldrar i den heliga familjen."
Hon har nog gaser, som Bernard. Han skrek jämt som liten.
I morse ville hon inte amma. Inte i natt heller. Det får bli flaska.
Spela nu, Anne! Du är så långsam, min flicka!
Vi måste byta på henne.
Balionte! Balionte!
- Vill du att jag tar henne? - Ja, om du vill.
Balionte!
- Balionte! - Hon trivs hos dig.
- Hon föredrar mig. - Ja. Förargligt...
- Vad söt hon är... - Balionte!
AUGUSTI 1929
500 hektar i går! 500! Kan du fatta?!
Om vinden hade vänt hade skogen i Balisac brunnit.
- En, två, tre, fyra. - Räkna inte dina droppar!
Tur att det inte var nordlig vind!
Byar brinner aldrig. Det är konstigt.
Elden väljer alltid träd, inte människor.
- Hur är det? - Det slår fort.
Elden gör dig nervös. Stäng fönstret! Lukten är outhärdlig!
Då svettas vi ihjäl.
- Om det bara kunde regna. - Det kommer aldrig mer att regna.
Varför säger du så? Sluta skämta. Bränder är inget att leka med.
Jag vet det, Bernard.
- Elden är långt bort. - Nej, den närmar sig!
- Det lär brinna i Hostens. - Det är kört!
Brinner det i söder är det kört! Vi måste slå larm.
Nej, då grips folk av panik.
Det är värre än sommaren -21: från Saint-Flovier till la Bienvenue!
- Jag hämtar henne. - 1/3 av Deguilhems skog!
Madame Deguilhem har inte hämtat sig än.
- Gör det nåt om jag byter på henne? - Nej då.
Jag har glömt ta mina droppar!
En, två, tre, fyra.
- Bernard, borgmästaren är här. - Ja.
- Elden är nära. Vi måste slå larm. - Hur nära?!
- Nära, Bernard! Ingen lyssnar på mig. - I Hostens eller Mano.
Kom igen!
- Vilken stank! - Vi kan väl stänga fönstren?
Även om vi stänger fönstren kommer det att lukta bränd kåda i huset.
Herregud! Jag trodde att jag skulle dö av värmeslag!
Du gjorde rätt som tog det lugnt. Det brinner i Mano. Det kommer inte hit.
Jag törstar ihjäl!
Tog jag mina droppar?
En, två, tre, fyra.
Du jagar aldrig upp dig.
Det gör ont.
- Har han ätit nåt speciellt? - Nej, färska mandlar.
- Det kan vara det. - Nej, det beror säkert på branden.
Vi var så oroliga. Och den här hemska stanken får honom att må illa.
Thérèse... Thérèse!
Jag måste kräkas!
Sex, sju, åtta, nio.
- Vart ska du? - Jag vill ha omelett.
- Ägg, efter två dagar till sängs?! - Jag måste hämta krafter.
Mor hade rätt. Det var brandens fel.
- Här! - Jag höll på att glömma dropparna!
Jag skulle precis ge dig dem.
En, två, tre, fyra. Ja, jag räknar alltid mina droppar.
- Jag ber Balionte laga omelett. - Tack, älskling.
M. Desqueyroux mår visst inte bättre, ser jag.
- Och hur mår lilla Marie? - Utmärkt. Hon har järnhälsa.
Så bra.
Hälsa er make. Hoppas att han kryar på sig.
Tack. Adjö då, monsieur Darquey.
Det är inte paratyfoid. Han har hög puls och låg feber.
En svår influensa... Jag vet inte vad det annars skulle kunna vara...
Han blir inte bättre. Vi behöver en specialist.
- Pédemay är en god vän. Han blir arg. - Bernard skulle bara bli orolig.
- Hon har rätt. Det vore värre. - Thérèse!
Herregud...
Madame Desqueyroux? Madame!
- Madame, hör ni mig? - Hon har vaknat.
- Vad ni skräms! - Hon vakar dygnet runt.
- Hon varken äter eller sover. - Det är apelsinvin från i fjol.
- Det gör susen. - Ge mig lite. Jag behöver lugna mig.
- Nu känns det bättre. - Ni är helt slut. Ni måste vila.
Jag hoppas att det inte är influensan.
Jag borde kanske rådfråga en kollega.
"Vi återvände till Argelouse. Luften är bättre och sjukhusen närmare."
Min handstil har förfalskats. Jag skrev aldrig ut såna mängder!
Och nu?
- Och nu? - Stackarn tycks ha förlorat känseln.
Och nu?
- Sen när kan han inte röra benen? - Sen i morse, doktorn.
Får jag prata med er?
Falska recept och förlamning... Lämna honom inte ensam med frun.
- Jag förstår. - Hörde ni? - Ska jag inte köra er?
Det gör jag. Stanna här.
Håll hans fru borta tills vi har kallat på hjälp.
Hur ska det gå till? Lätt för er att säga...
Det är bäst att ni går ut härifrån.
Det är bäst att ni går ut.
Vänta!
Hon kan inte somna utan den här.
Ett sjukhus i Bordeaux? Varför inte i Paris när de ändå håller på?
Vad skulle de kunna hitta? Duger inte våra doktorer?
Är du hungrig, gumman?
Pédemay tänker stämma dig för förfalskning av recept.
Hur kunde du? Hur kunde du göra så?!
- God dag, Balionte. - God dag.
Tack.
- God dag, Balion. - Mme Thérèse...
- Min man väntar på mig. - Vem är det?
Det är ju Marie...
Ni kan släppa in mig. Jag lovar att inget kommer att hända.
- God dag. - Ni kan gå, Balion.
Sätt er.
Det är inte passande att vi duar varandra längre.
- Tycker ni att det är roligt? - Nej, Bernard.
Ni har nog rätt vad gäller duandet.
Har ni förberett ert försvar?
- Nej. - Förstås inte...
Vi gör det tillsammans, men då måste ni berätta allt.
- Allt domaren och er advokat säger. - Min advokat?
Ja, advokat Duros, en vän till familjen som vi litar på.
- "Vi?" - Familjen, jag, er far...
Ni får flytta dit några dagar. Ja, ni kan inte gärna bo här!
- Jag kan bo hos tant Clara. - Ja, det är närmare domstolen.
Då så. Var det allt?
- Får jag krama Marie? - Nej, det är bäst att ni inte ses.
- Adjö. - Adjö.
God kväll, Anne.
Tack, Balionte.
- Hon har gått nu. - Min son är ett helgon.
Han skyddar familjen till varje pris!
"På vägen mötte jag en främling."
"Han bad mig hämta ut hans recept på apoteket."
"Jag visste inte att det var falskt och att han var skyldig pengar."
"Jag kände honom inte. Han var enkelt klädd"...
Herregud, Thérèse! Kom med nåt annat, för familjens skull!
Vilken rövarhistoria! Pédemay har stämt dig för förfalskning!
Han garderar sig! Om han inte tar tillbaka allt är det ute med oss!
Det var för mörkt. Jag såg inte hans ansikte.
- Han sa inte var han bodde. - Varför tog ni emot det?
- Ni visste inget om honom. - Jag tyckte synd om honom.
Jag gjorde det av kristen godhet.
- Dagen därpå hämtade han medicinen. - Och ingen annan än ni såg honom?
Nej, herr domare, ingen annan. Jag beklagar.
Då så. M. Desqueyroux får vittna i morgon, hörde ni det?
Hälsa er man-
- att han måste intyga att ni nämnde främlingens recept.
- Madame, lyssnar ni? - Javisst, advokaten.
Säg att jag nämnde mannens recept och att han hämtade medicinen.
Men säg inte att jag var oförsiktig.
Ja, vi får inte överdriva. Det måste vara vattentätt, enkelt, trovärdigt-
- banalt och vardagligt. Vi måste avdramatisera det hela.
- Hur är domaren? - En logiker. Metod, motiv, analys...
- Han gillar enkelhet. - Ja, vattentätt, enkelt, trovärdigt.
- De får en bra, oförskönad historia. - Enkel, inte oseriös.
- Han är intelligent, kultiverad. - Javisst. - Kom in!
God kväll, monsieur. Det är dags för lillans bad.
- Marie, kom nu. - Nej.
- Jo, kom nu. - Vilka fina, rosiga kinder!
Trots att det har regnat i dagar!
Men du vill väl gå ut och leka med hundarna?
Ni är trött. Jag ska gå. Vi ses i morgon.
- Thérèse? - Ja?
Duros har inte skickat sin räkning.
Jag vill betala per gång, ingen klumpsumma.
Han är inte billig... Be honom skicka räkningen omgående, glöm inte det.
Nej, det ska jag inte glömma.
- Vad tänker han säga? - Jag är trött.
Vad tänker Bernard säga? Ni är väl inte osams? Det är inte läge för det.
- Min fru nämnde receptet samma kväll. - Sa ni inget?
- Att ta emot recept från främlingar! - Jo, att hon är för blödig.
Hon blev väl rörd av hans förtvivlan.
Hon borde ha varit på sin vakt och varit försiktig, men...
- Ta lite vatten, M. Desqueyroux. - Ursäkta.
Jag räknade aldrig dropparna. Jag doserade fel.
Det gick nog bra, men man vet aldrig...
- Be Balionte ge mig nåt att äta. - Är ni törstig?
- Jag säger till Balionte. Hej då. - Hej då, Thérèse.
7 DECEMBER 1929 UTREDNINGENS SISTA DAG
- Adjö, madame. - Adjö, domarn.
- Advokaten. - Herr domare...
Fallet avskrivs!
- Inga obehagliga överraskningar? - Nej, då.
- Tack vare min svärsons vittnesmål? - Pédemay tog tillbaka sin stämning.
- Ett offers vittnesmål... - Ingen har dött!
Ja, min svärson lever.
- "Offer för ovarsamhet." - Står bilen långt bort?
Balion står på Place des Gemmeurs. Vi kunde inte gärna hämta dig här!
Snart är allt glömt, men nu måste vi reparera det här.
Det är sista gången ni måste köra mig.
- Hej då. - Hej då.
Adjö, madame. Åker ni hem i kväll?
Javisst, min man väntar på mig i Argelouse.
Han mår bättre nu när jaktsäsongen närmar sig.
Jag tänkte stanna några dagar...
Nej! Är du galen? Du kan inte lämna din man nu!
Ni måste vara oskiljaktiga! Hör du det?
Har du inte förstått det? Och du ska lyda din man!
- Hoppa in nu! - Adjö. Slutet gott, allting gott.
Bernard.
Bernard, hör på mig utan att avbryta mig.
Så här ser jag det-
- med mina ögon. Du kommer att förstå mig.
Jag ville inte begå nåt brott. Jag vet inte vad jag ville.
Förstår du mig?
- Tror du mig? - Jag förstår dig, Thérèse.
Jag tror dig. Jag förlåter dig.
Förlåter du mig? Är det sant?
Jag är törstig.
Går du ner i köket och hämtar nåt att dricka?
Ni dristar er att le!
"Ingen kan hjälpa mig."
- God kväll, Balionte. Vad gör ni här? - God kväll.
De ska bo här hos oss nu.
Det står hönsbuljong och vin på ditt rum. Du måste vara utsvulten!
Ska ni inte gå och lägga er? Det är sent!
- Fallet är avskrivet. - Utgången var given.
Låt mig försvinna.
- Det är allt jag ber er om. - Tyst. Hur vågar ni ha en åsikt?
Från och med nu hör ni på mig och lyder order.
- Jag bestämmer allt och ni lyder. - Vad händer annars?
Ni vittnade till min fördel. Ändrar ni er anklagas ni för mened.
Jag gjorde det för familjens skull. Jag ljög för familjens bästa.
Jag räknas inte.
Folk måste tro att vi är enade. Jag stannar här.
Men vi delar inte rum. Ni får äta på rummet.
- Och tant Clara? - Avbryt inte.
Det räcker som det är.
Ni får inte vistas i husets övriga rum.
Vi ses på söndagar i mässan och på torsdagar på torget.
Marie stannar hos mor, som åker till Biarritz med Anne.
Vi får skylla på hälsan.
Trodde ni att ni fick behålla lillan? Hon ärver skogen.
- Tror ni att det var därför? - Vad annars?
Det kvittar. Det intresserar mig inte.
Ni betyder inget för mig längre, men ni bär fortfarande mitt namn.
Jag går och lägger mig.
Balionte har gjort i ordning västra rummet. Där finns allt ni behöver.
Jag är rädd.
Det gäller tant Clara, madame.
OKTOBER 1930
- Skrämde jag er? - Ni får ju inte vara i köket.
Jag ska hämta te.
När ni ändå är här... - Kan vi få vara ensamma?
Javisst, monsieur Bernard. - Kom.
Alla verkar tro att vi kommer bra överens.
Man tror att ni är sjuk, deprimerad. Vissa tycker t.o.m. synd om er.
Man tror att ni vill bo här och att jag hälsar på ibland, vilket är bra.
Jag åker i morgon. Ni behöver inte gå i mässan. Ni är ju ändå inte troende.
- Och Marie? - Flickan mår bra, tack.
Be Balion komma in igen när ni går ut.
"Älskade Anne, du kommer aldrig att läsa detta. Jag tänker bränna det."
"Skrev jag det ens? Även om du läste det skulle du inte begripa nåt."
"Du förstår inte vad jag har gjort"...
..."eller hur jag har det."
"Eller hur giftet grodde under våra fötter på sommaren i Argelouse."
Vilken svinstia!
Det stinker! Vad tjänar det till att bära upp vatten? Ni rör det inte.
Skyll er själv!
"Du kan inte förstå hur jag har lidit."
"Detta land utan vägar där jag har varit fånge..."
Snart tänder hon eld på huset!
De här lakanen ska ni inte få bränna hål på!
"Precis som din bror är du en ohjälpligt enkel individ."
"Jag såg dig älska och hatade dig för det."
"Jag såg dig lida, men t.o.m. ditt lidande var tydligt och begripligt."
"Nu försöker jag hitta mig själv igen."
"Du kommer att inta din plats utan att veta vilken roll du spelat"-
- "i vår historia, i mitt brott."
"Du ska gifta dig med Deguilhem och glömma Jean Azevedo och mig."
"Jag försvinner som en släkting man skäms över i fotoalbumet."
"Marie kommer att glömma mitt namn."
"Jag kommer inte längre att existera för dig, min dotter eller familjen."
Madame. Madame!
Ni har fått brev från monsieur Bernard.
Kan ni inte läsa det? Om han kommer måste jag hinna förbereda allt.
"Balion har berättat för mig att ni mår bra."
"Jag kommer den 20:e med Anne och François Deguilhem."
"Familjen Deguilhem vill att sonen träffar er innan de tar ut lysning."
Angsträng er nu, madame.
Herrn och de trolovade kommer om tio dagar.
De trolovade?
På tio dagar hinner vi få er på fötter igen.
Jag har lagat kyckling. Ni får äta i köket med oss, vid brasan.
Och så har jag köpt rödvin och cigaretter.
- Ansträng er lite till nu! - Jag är trött.
Hon gör så gott hon kan. Vi kan inte tvångsmata henne.
M. Bernard kan dressera hundar.
Han sätter strypkoppel på dem. Det gick fort att få henne att lyda.
Hon skrämmer mig.
Jag borde kanske tvätta håret på henne...
- Min älskling fryser inte? - Jo, lite.
Såna här gamla hus är omöjliga att värma upp.
- Har ni en källare? - Nej.
Då är det kört. Golvet kommer att ruttna.
Fast ni skulle ju kunna lägga på ett lager med cement.
Det är helt mögligt!
- Se vad hon gör. Hon är kanske sjuk. - Hon kommer nog inte ner.
- Hon hittar säkert på en ursäkt. - Och inga kindpussar, tack!
- Att ta i hand är illa nog. - Sluta!
Det värsta är hennes hyckleri!
Mördare finns det ju, men det här hyckleriet är hemskt!
- Ja, men tänk på familjen. - Jag gör ju det!
Annars skulle jag inte vara här!
- Hon kommer! - Jag hör inget.
Vad är det? Se inte på mig så där. Det är ingen fara med mig.
Jag har inte kunnat gå ut och har förlorat aptiten.
Hellre det än att bli tjock...
God dag, Bernard. - God dag, svärföräldrar.
God dag, Thérèse.
Anne... Anne...
Min älskling. Vad jag är lycklig!
Jag är så glad för din skull! - Ni har verkligen tur.
Jag vet det, madame.
Nå, berätta om bröllopet och din bröllopsklänning.
Känns inte vintern lång här?
Fast en hemmafru kan väl alltid sysselsätta sig...
Hur många lass med kåda får ni från Balisac?
- Inte mer än fyra. - Fyra? Berätta mer.
- Vill du inte höra hur Marie mår? - Ja, det är så sant... Jovisst!
- Berätta om Marie. - Hon är förtjusande!
- Hon pratar väl nu? - Hon upprepar allt man säger.
På sitt sätt. Hon är rolig.
Om hon hör en tupp eller en tuta, pekar hon så här och säger:
"Hörde du musiken, Nanou?" Hon kallar mig för Nanou.
Hon är för underbar...
Har hon verkligen svimmat?
Paret Balion ska minsann få med mig att göra!
Passa dig. De vet mycket.
Och Balion är den ende som känner till var egendomens gränser går.
Drick det här. Det piggar upp.
Alla har gett sig av.
Ni är rädd, Bernard. Ni är rädd att jag ska dö.
Dumheter! Ni kommer inte att dö.
Eller hur? Vad skulle folk då säga?
Nej, Thérèse. Vi sa två efter varje måltid.
Ja, ni har rätt.
- Vägde ni er i morse? - Ja, jag har gått upp två kilo.
Utmärkt.
Lite till. Att gå är bästa träningen. I kväll kommer ni att äta gott!
Ska vi gå till l'Espérance?
Det blir lite långt. En annan gång. Jag vill hellre gå hem.
Som ni vill.
Thérèse, vänta tills Annes bröllop är över.
Alla måste se oss tillsammans ett tag till.
- Sen kan ni ge er av. - Kan jag ge mig av?
Ja, jag sa ju det.
Då åker jag till Paris och bor på hotell eller i lägenhet.
Nej, på hotell. I alla fall till att börja med.
Som ni vill.
Är ni rädd att trottoaren ska ta eld?
I Paris finns nåt som kallas för askkoppar...
Thérèse, jag skulle vilja fråga en sak. Jag vill veta...
Var det för att ni avskyr mig? Tyckte ni att jag var hemsk?
Det var för att få behålla all tallskog själv, Bernard!
Det tror jag inte längre.
Varför gjorde ni det?
Kanske för att få se er orolig.
Förvirrad.
Nyfiken.
Allt jag äntligen ser nu.
Allvarligt talat... Varför?
Ni vet väl alltid varför ni gör som ni gör?
Jag vill inte dölja nåt för er.
Men jag kan inte ge er nån bra förklaring, bara lögner.
- Ni måste ju ha bestämt er en dag? - Dagen då det brann i Mano.
Den dagen var det som om det var min plikt.
Ja, en hemskt plikt.
- Säg vad ni ville. - Jag vet vad jag inte ville.
Jag ville inte låtsas vara nån annan och spela en roll.
Men den Thérèse som var stolt över att gifta sig var också jag.
- Ska ni gå? - Jag vill inte missa tåget.
Jag förstår. Bernard?
- Ja? - Jag vill be er om ursäkt.
Jag ska hämta mina saker och hälsa på Marie.
Nej, det behövs inte. Jag lovar att ta hand om allt.
Ni kan komma på bröllop och begravningar. Det finns det gott om.
Då så...
- Är ni inte varm? - Det blir kallt i bilen till kvällen.
- Ni kommer att känna er ensam. - Oroa er inte för mig.
Varje generation har haft sin ungkarl.
Synd bara att vi inte fick en son som kan föra namnet vidare.
Nej, nej, sitt kvar.
- Adjö, Thérèse. - Adjö, Bernard.
Allt är redan betalat. Notan, menar jag...
Översättning: Lotta Rossi www.primetext.tv